Resync: Xenzai[NEF]
Kom igjen. Stå opp.
Du skal kjøpe gaver til ungene, før vi drar.
Jeg finner noe på flyplassen.
Nei.
Gaver på flyplassen er kjedelige.
Jeg skal bare sove, en halvtime lengre.
Ok.
Hvis du ikke gidder å kjøpe noe til barna dine, så må jeg gjøre det.
Si til resepsjonen, at de skal gjøre regningen klar.
Og at de skal sende litt frokost opp.
Vet du hva? Plakatene er satt opp, i hele Paris.
Det går ikke an å unngå å se dem.
De skulle ha vært satt opp, i sist uke.
Hvor mange har du sitt?
Virkelig?
Godmorgen. Kan du gjøre regningen klar, til rom 321?
- Selvfølgelig. - Og gidder du å sende litt frokost opp?
Kaffe og frukt.
- Ok, jeg har snakket med roomservice. - Takk.
Det skal være 120 plakater satt opp, i Paris.
Kan du ikke lese overskriftene for meg? Jeg har ikke tid til å gå online.
Bra.
Kyss-kyss, farvel.
Hallo.
Jeg liker armbåndet. Har du flere av samme type?
Ja?
Jeg tar den her.
- Hvor mye? - En dollar.
Kom nå, kom nå.
Gi meg hånden din! Gi meg...
Gi meg hånden din!
Kan du nå meg? Ta hånden min.
- Fortsett. - Hun har ingen puls.
Jeg tror, at hun er død...
- Tilbake. Lag plass! - Kom ned ifra båten, alle i sammen!
Kom her.
Legg henne på siden.
- Trekk pusten. - Få det opp. Bra.
Snu henne rundt.
- Er du okei? - Ja.
- Du er bra. Du overlever.
Rolig. Ta det rolig.
Marie.
Sett deg ned, jeg skal snakke litt med broren min.
- Fint. - Ok. Sitt ned.
- Hei. - Hvorfor gjør du dette?
- Hva? - Du vet, at jeg ikke gjør slikt mere.
Bare en gang til. Han er en viktig kunde. Jeg har bruk for det.
- Det er siste gang. - Okey.
Siste gang.
Goddag...?
Andreou. Christos.
Christos. Ok.
Jeg holder deg i hånden, inntil jeg får forbindelse.
For sikkerhets skyld, bare svar ja, eller nei.
Rekk meg hendene dine.
En kvinne, som står deg tett døde netopp?
Ja.
- Hun var i femtiårene? - Ja.
Hun var kvinnen i ditt liv?
Ja.
Jeg ser at dere var sammen i mange år?
Ja.
- Men det har ikke alltid vært lett? - Nei.
- Hun var syk. - Ja.
Hun var syk i lang tid. Hadde hun vanskeligheter, med å bevege seg?
Ja.
Var hun sengeliggende?
Ja. Hun hadde MS.
Jeg er lei for å hørre det.
Hun vil gjerne unnskylde, for å ha ødelagt ekteskapet deres.
Det er ikke sant.
Hun føler nag for at du måtte ta vare på henne.
Hun håper at du finner en annen, før det blir for sent.
For du blir jo ikke yngre.
Eller slankere.
Nei.
Hun har da humor.
- Ja. - Hun er virkelig morsom.
Vent! Hun sier, at vi skal være oppmerksomme nå.
Hun har noe viktig, å si.
Hun nevner en dato...Juni.
Juni?
Sier det deg noe?
- Nei. - Ble du gift i Juni?
- Døde hun i Juni? - Nei.
Hun er veldig konkret om Juni.
Juni.
Det kan være jeg tar feil. Det skjer engang imellom.
Jeg gjør ikke dette her, så ofte lengre.
Jeg er litt rusten.
Takk. Jeg kan ikke få takket deg nok.
- Takk, lillebror.
Jeg skylder deg en tjeneste.
Det var utrolig.
Broren din, han er utrolig.
- Jeg vet det. - Nei, nei. Han er virkelig utrolig.
Jeg var litt skeptisk, i starten.
Jeg har aldri, trodd på spøkelseshistorier.
Men ha sa ting jeg aldri har fortalt andre.
- Han kan tjene penger på dette. - Det gjorde han. Mye penger.
Han hadde en forretning, websider, avisartikler. Det er til og med skrevet en bok om han.
Virkelig? Hva skjedde?
Det ble for mye. Så han vendte ryggen til alt.
Han sa, "Et liv, som kun handler om døden, er ikke et liv."
Han arbeider på en fabrikk, til slavelønn. Men han sier, at han er lykkelig.
Han sa , at han ville gjøre det igjen.
Jeg måtte overtale til å gjøre et unntak.
Jeg setter pris på det. Det var virkelig....
Jeg skylder deg. Kan vi snakke om det, på mandag?
Klart, Christos. Takk.
Unnskyld at jeg spør, men hva er det med Juni?
June Menendez, var min kones sykepleier.
Hun pleide henne i 15 år.
I 10 av de årene jeg var forelsket i henne.
Jeg følte meg så skyldig, men kunne ikke fortelle det til noen.
Og hvertfall ikke June.
Selvfølgelig ikke.
Ok. Vi snakkes...
Ok, dere to.
Flott. Hvem er den eldste, av dere to?
- Tolv minutter? - Det kan jeg se.
- Og du er Marcus? - Nei. Han er Marcus.
- Selvfølgelig. - Den stille av oss.
- Den pene av dere, mener jeg. - Jeg heter Jason.
Jason. Den eldste. Snakkegutten.
Bra. Jeg tror vi er ferdige.
Ehh... Har dere stjelt en telefonboks?
- Takk. - Fortsett.
- Farvel. - Farvel.
- Hva er galt? - Jeg forstår det ikke. Kan jeg kopiere din?
- Nei. - Kom igjen. Den skal leveres i morgen.
Det er juks.
Hun vil se det imorgen.
Godnatt, Jase.
Godnatt.
Pokker!
Jackie? Er du der?
Åpne opp!
Våkne!
Åpne opp!
Det nytter ikke gutter. Vi vet at dere dekker henne.
Vekk henne. Det er sosialmyndighetene.
Mor, våkne!
Jackie, er du der?
Hun er ikke her. Hun er å handler.
Kom nå, mor.
Vi venter.
Det nytter ikke. Vi vet at dere dekker henne.
Kom igjen nå mor.
Dere sløser med tiden våres!
Hvis hun ikke er her innen fem minutter...
Så tilkaller vi barnevernet.
Åpne døren.
Han mener det! Fem minutter!
Jeg har den.
Jason, lukk opp døren.
Dere kan komme inn og vente, hvis dere vil.
Sitt ned.
Takk.
Jeg håper at hun kommer snart.
Jeg er hjemme!
Jeg visste ikke, at dere ville komme.
Hei.
Jeg hadde helt glemt, at dere skulle komme idag.
Jason, sett på noe vann.
Marcus, setter du småkakene fram?
- Har dere vært her lenge? - En liten stund.
Jeg er lei av å måtte vente.
Det er greit, Jackie. Vil du ikke sitte ned?
Vet du hva, jeg tror?
At det er den beste gaven, i hele verden.
Den er fin. Tusen takk.
Takk.
Guttene mine.
- Marcus, vil du gjøre noe for meg? - Ja.
- Ta lommeboken i skapet. - Ok.
Takk.
Kan du ikke gå ned på apoteket,
og gi denne til mannen? Han vet hva han skal gjøre med den.
- Ok, mor... - Takk, skatt.
- Jeg gjør det. - Hvorfor?
Marcus, har ikke gjort leksene sine enda.
- Gå avgårde, da. - Ring til meg på denne, hvis det er noe.
Spar på den. Det er nesten ingen taletid, igjen på den.
Vær forsiktig, okei?
- Ja. - Vi snakkes senere.
Hvorfor har du ikke gjort leksene dine?
Kom her.
La meg se deg. Du er en engel.
Ok, dropp leksene. Du kan skrive av mine.
Du må slå opp dette. Naltrexone og Hydrochloride.
Ok, hold linjen.
Har funnet dem.
"Naltrexon blokkerer virkningen av heroin og opium.
Avgiftingen
Betyr det, at hun slutter?
Ja, det tror jeg.
Det er fantastisk. Hun har aldri gjort det før. Det har kun blitt med løftene.
Jeg visste, at det bare var et spørsmål om tid. - Værsegod.
Takk.
Det ville vært rart, å leve som en normal familie for en gangs skyld.
Gutten har en mobil.
Hey, gutt.
Kom her, du.
La meg være!
Gi meg telefonen.
Gi meg den tilbake!
Jase?
Hva har du piller for?
Ta telefonen din, lillegutt. Ta telefonen din.
- Fang ham! - Bli her, din lille dritt!
- Kom her!
Kom nå, din lille dritt!
Kom her nå, lille pikkhode, hvor skal du?
Jase?
Marcus?
Jason?
Våkne opp, Jason.
Jason, kom nå. Jeg har bruk for deg.
Vær så snill.
- Kom igjen. - Kom igjen.
Jason!
Jaso, kom igjen. Våkne opp, Jase.
Jase.
Jeg skulle ha blitt igjen, for å dekke historien.
Etter det, hva skjedde med deg?
De har sendt et lag ned ifra kontoret i Hong Kong.
Jeg har aldri gjort det før...
Løpe bort, ifra en sånn historie.
- Er du okei? - Ja.
- Skal jeg følge deg opp? - Nei, jeg har det fint.
Jeg glemte det nesten...
Gaver til dine barn.
Jeg elsker deg,
Det har skjedd skader, for flere miliarder dollar.
Det søkes stadig etter overlevende i ruinene.
Antall omkomne forventes å stige til,
flere hundre tusen.
Tsunamien, har simpelthen bombet befolkningen...
Tilbake til steinalderen.
God kveld, alle sammen.
Marie, kan du høre meg?
Vi går på luftne om...
Fem, fire...
Tre, to...
Værsegod, Miss Lelay.
God kveld, og velkommen til en ny utgave...
Av verdens vindu.
Kveldens gjest e Guillaume Belcher...
Administrerende direktør, kles-virksomheten, Soucil.
Vi vil presentere dere for en sjokkerende undersøkelse...
Om barnearbeid på deres fabrikker, i sørøst Asia.
Cyril Guignard rapporterer.
Her i vesten, er det lett å kritisere arbeidsmarkedet, i den tredje verden.
Men sannheten er,
at disse fabrikkene,
Spiller en avgjørende rolle, i utviklingen av industrien.
og utviklingen generelt, i de fattige landene.
Vi skal være klar over, at den lønnen som betales,
er betydelig høyere enn den lokale lønnen.
Marie, angrip ham!
Marie, kan du høre meg?
Gå til han nå!
Du hører meg, ta ham!
Men vil den slags begrunnelse tilfredsstille franske kunder,
Mr. Belcher,
Hvis de var kjent med omstendighetene tøyet er framstilt under?
Tror du at du enda ville syntes at det er akseptabelt?
Hvis du reiser ut dit, vil du se hvor mye disse menneskene har bruk for oss.
Takk for at du så på.
Det var alt for nå. På gjensyn i neste uke.
Unnskyld, det var utilgivelig.
Vi ordner det i redigeringen. Ingen vil legge merke til det.
Det var min skyld.
En defensiv direktør, er en hard start på den nye sesongen.
Vil du ha noe å spise?
Nei takk.
Vi snakkes i morgen.
Jeg tror noe skjedde med meg, der ute.
Du var nær å dø.
Nei, det skjedde noe.
Da jeg gikk under vannet,
hadde jeg visjoner.
Jeg vet ikke.
Du fikk en hjernerystelse. Du ble truffet i hodet.
Du har rett.
To høyreorienterte aviser påstår, at sikher demonstrer i gatene,
Brenner biler og plyndrer butikker.
Andre sier, at urolighetene ble utløst av elementer i de nasjonalistiske partier,
for å kaste mistanken på minoritetene.
Hva mener du, om den historien?
Hva?
Historien om sikhene, hva synst du?
Det er en god historie.
Jeg skal gjøre noen ting ferdige.
Ok. Vi ses i morgen.
Kan jeg si noe,
som du kanskje ikke liker å hørre?
Jeg tror du kom for tidlig tilbake til jobben.
Fysisk, har du det fint. Men siden ulykken...
Ta litt ferie, og få tingene litt på avstand.
Bare et par uker.
"På avstand?"
Du har alltid sagt, at du gjerne ville skrive en bok.
Michel vil gjerne investere penger i det. Han betaler bra.
Men det vil ta ham lang tid.
Du kan komme tilbake her, etterpå.
Det avgjørende er, at du har det bra.
Vi har bruk for deg.
Jeg skal tenke over det.
Hei.
Har du sett, at det var møte der inne?
- Hovedkontoret og fagforeningen. - Nei, det har jeg ikke.
De var der inne, hele ettermiddagen.
Dette får en til å tenke, at ryktene er sanne.
Hvilke rykter?
At de vil sparke 30 prosent, av arbeiderene. Har du ikke hørt det?
Nå, jo.
Hva er galt med deg i dag?
Jeg fikk ikke sove inatt.
Vi ses i morgen, okei?
- Ja, vi snakkes.
Gå ned i enden av hallen, til venstre. Hei der.
Velkommen til dere alle, til dette 10-ukers kurset, i Italiensk matlaging.
Mitt navn er Carlo. Noen av dere, kjenner meg allerede.
Dere har vært på mine andre kurs.
De av dere som ikke har, "bounasera", dere kan kalde meg for "Chef".
Vi skal arbeide i par, gjennom hele kurset...
Så den første tingen jeg gjør idag, er å dele dere i par.
Ok? Ikke vær sjenert, finn en partner.
Jeg kan se at noen av dere, kommer i par.
Andre har arbeidet sammen før.
Ok. Hvem gjenstår?
Unnskyld.
Unnskyld, at jeg kommer for sent.
Veiene ble stengt, av en eller annen grunn...
Og den idioten som skulle registrere meg, brukte en evighet.
Har dere startet?
Nei, nei, slett ikke. Hva er navnet ditt?
- Melanie. - Vi holdt akkuratt på med å dele oss inn i par.
Hvorfor setter vi ikke deg, sammen med....
- Hva er navnet ditt? - George,
Melanie med Gerorge. og Alice, du er sammen med....
Tony.
Hvordan går det, Tony?
- Unnskyld. - Ok.
Normalt varmer man opp ved å strekke ut litt.
Vi skal varme opp med et glass Barbaresco.
En deilig vin, ifra Piemonte, i det nordtvestlige Italia.
Fremstilt av Nebbiolo druen. - Hei. George.
Ta en slurk.
Musikk, det må man også ha.
Til matlaging bruker vi alle sansene. Nese, øyne, munnen og ørene.
Og i kveld, skal vi starte med begyndelsen.
Hjørnesteinen er mye av den Italienske matlagingen.
Den klassiske tomatsausen i fra Toscana.
Vi får bruk for hakkede tomater, så la oss komme igang med å hakke,...
Ta dere tid. Gjør alt riktig. Se på disse fine tomatene.
Ahh, musikken. Er den ikke fin?
Noen av dem, er virkelig dyktige.
Er det din første gang?
- Ja. - Ja, min også.
Jeg leste i brosjyren, at kurset er som en konkurranse.
Det så jeg. Vi blir dømt av lokale resturanter.
Jeg tror ikke, at vi skal forvente noe.
Vi har da 10 uker.
- Det er sant. - Og vi har ikke skjært oss enda.
Det er en god holdning.
Hvem av oss bruker feil kniv? Bruker jeg feil kniv?
Ja, det gjør du.
Kvinnen ved siden av meg, hadde sin egen kniv med.
- Virkelig? - Meget skremmende.
Da sees vi i neste uke.
Supert. Vi sees.
- George Lonegang? - Ja.
Unskyld, at jeg forstyrrer.
Jeg er Mr.Andreou's nabo.
Han greske fyren, som mistet sin hustru.
Du leste ham, nylig.
- Et øyeblikk. - Candace.
Ok, Candace. Jeg gjør det ikke lengre.
Du gjorde det i sist uke, for Mr. Andreou.
Han er min brors samarbeidspartner. Det var et engangstilfelle.
Jeg gir deg mitt ord. Jeg sier det ikke ti lnoen.
- Jeg er lei av det. - Hør her,. Jeg kan betale.
- Jeg vil ikke ha pengene dine. - Det er alt, jeg har.
Jeg mistet mitt barn.
Mitt eneste barn. Hun var kun en baby.
Jeg vil bare snakke med henne.
Jeg vil snakke med babyen min.
Jeg kan ikke hjelpe deg. Jeg gjør det ikke lengre!
Jeg bønnfaler deg! Jeg betaler deg!
Mr. Lonegan. Vær så snill?
Jeg vil snakke med babyen min.
Kom igjen, jenter! Slik ja! Spark til ballen.
Det kom en, for å bli lest.
Takker være Mr. Andreou.
- Hva?
Jeg sa til den greske idioten, at han skulle holde kjeft.
Kom igjen, jenter! Dere skal sparke ballen til hverandre!
Nå, men det gjorde han tydligvis ikke.
Jeg snakker med ham. Det vil ikke skje igjen.
Ok.
Og?
- Hva? - Gjorde du det?
- Hva? - Leste du henne?
- Du forstår det ikke, vell?
Du tror at bare fordi jeg kan tjene penger på det,
Bare fordi jeg kan, så skal jeg gjøre det.
Ja, det gjør jeg.
Jeg mener, at du burde gjøre det. Du har fått en gave.
Det er ikke en gave, Billy. Det er en forbandelse.
Det ødelegger min muligheter, for å ha et normalt liv.
Jeg føler meg som en freak.
En freak?
Freak eller ikke, Georgie. Du er den du er.
Du må leve med det. Du kan ikke flykte hele livet.
Døden er ikke endelig. Det er bare begynnelsen.
Overførselen til et liv etter døden, som avspeiler våres adferd her på jorden.
Gud, i hans uendelig generøsitet har skapt himmelen.
Som er, der hvor Jason er nå.
Omringet av engler og helgener, ser han ned på oss nå.
Vi overgir Jasons kropp til jorden, hans sjel, er allerede i Guds omsorg.
Jasons aske, vil bli utlevert på baksiden.
Men du må gjerne gå ut, gjennom hoveddøren.
God morgen.
Kom innenfor.
Takk.
God morgen.
Godnatt, Jase.
Du skal ikke bo der så lenge. Det er en kortsiktig løsning.
Inntil din mor, får det bedre.
Paret vi har i tankene, har god erfaring og bor nært deg.
Du kommer til å fortsette på din gamle skole.
Jeg vil ikke bo hos andre.
Jeg vil bli hos deg.
Hvor skal du?
Kan vi få et øyeblikk sammen?
Jeg har bruk for litt id, til å finde ut av tingene.
Men jeg løper ingen steder. Det lover jeg.
Jeg ønsker virkelig, at vi skal kunne være sammen.
Men jeg klarer det ikke, for jeg er ikke sterk nok.
Jeg forventer ikke, at du skal forstå det.
Og jeg vet at, forlater jeg deg nå.
Føles det ut som, det værste i verden.
Men jeg lover, at jeg ikke skal svikte deg. Ok?
Jeg lover det.
Jeg er så lei for det.
Jeg elsker deg. Kom her.
Kom her.
Oppfør deg pent.
Kom.
Oppsumering av Frankrikes etterkrigs historie, kun to statsmen telles,
De Gaulle og Mitterand.
Om De Gaulle, er alt skrevet allerede. Jeg vil gjerne skrive om Mitterand.
Det er fasinerende elementer.
Avskaffelse av dødsstraff, Den Europeiske Union.
Han kommer i fra en høyreorientert familie, han forførte de venstreorienterte.
Og enda viktigere, han konverte til liberalismen.
Utrolig! Det var nesten en revolusjon, ikke sant?
Pluss de mørke sidene, av karakteren hans, som aldri har blitt beskrevet.
Han har vært død i 10 år. Timingen er riktig. Vi kan grave dypere.
Jeg ønsker å grave i hans fortid.
Vichy, Elf-skandalen. Hvilken rolle spilte han?
Taiwan fregatter, Papon skandalen.
Mazarine, Marguerite Duras.
Historiene, ble aldri dekket. De ble begravet.
Jeg har tenkt å fortelle, hvem som visste hva, og hvem som tidde.
Blir det ikke litt for kontroversielt?
Det tror jeg ikke.
Jeg vil utgi en bok, som kan leses av alle.
Mitterand var ikke bare en politiker.
Mitterand var et ikon.
Han var "Tonton", onkelen våres!
Det kan vi kanskje bruke som tittel!
- "Tonton"!
Det er jeg ikke sikker på...
Selvfølgeilgi ikke. Det var en spøk.
Jeg er åpen for forslag.
Hva med "Mannen bak myten" eller "Den Vaklende Statue"?
Jeg ser fram til deres forslag.
Vi lager en liste.
Gratulerer.
Timingen kunne ikke vært bedre.
Det foregår ikke noe politisk nå, alikevell.
Du skriver den boken du alltid har hatt lyst til, og du vil få litt hvile.
Etter sommeren, er du tilbake på TV...
Med en bestselger under armen, og en stor lønnsforhøyelse i sikte.
Sterkere enn noen gang.
Nøyaktig.
Det hele blir vendt til din fordel.
Det er derfor jeg elsker deg, du blir aldri et offer.
Det er riktig.
Aldri et offet, aldri sårbar, klager aldri.
Unnskyld. Deres bord er klart.
Bra, jeg er sulten.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hva tror du skjer, når vi dør?
Det var et merkelig spørsmål!
Hva tror du?
Når du dør, så dør du- Lyset slukkes. Slutt.
Hvorfor?
Bare en blackout?
Det blir svart. Kabelen blir dratt ut.
Det evige tomrom.
Tror du ikke det er mulig, at det er noen etter?
Som hva?
Jeg vet ikke, noe...
Noe etter.
Nei, det gjør jeg ikke.
Hvis det var tilfellet, ville det ikke ha vært oppdaget nå?
Det ville vært beviser.
Det ville det nok.
Har du mange spørsmål, i den stilen?
Mer champagne?
Unnskyld?
Ok, har du bind for øyet?
Ok.
Hvis du vil bli en god kokk, må vi først jobbe med ganen.
Stimuler din fantasi, og dine sanser.
Man kan være god til å skjære, hakke, steke og riste...
Men hva nytter det, hvis man ikke vet hva det er man putter i munnen.
Ok. Smak nummer 1.
Det er ikke enkelt. Dere skal ikke være redd for å ikke umiddelbart gjenkjenne det.
La oss starte med å forsøke å beskrive det.
Hva er konsistensen?
Ok, er du klar?
- Hvordan er konsistensen? - Lukk opp.
Bra.
Hva?
Jeg har ingen idé overhode, om hva det er.
"Ingen idé overhodet." Ok.
Men...
Det er ikke en frukt.
Det er litt nøtteakti.
- Men det er også søtt, tror jeg. - Ok.
"Litt nøtteaktig."
"Og søtt."
- Har hun forstått det? - Ja.
Hvordan gjør vi dette?
Hva?
Vi kunne fylle hverandre med drit,...
Eller skjære inn til benet, og være ærlige over hverandre.
Om hva?
Om, hvorfor vi går på kveldskurs?
- Ok. - Lukk opp.
Er alle okei? Hvordan klarer vi det?
Det er...
Det er litt tre-aktig.
"Tre-aktig." Ok.
- Ja. Nøttetre, tror jeg. - Ok.
Du vil ikke fortelle meg det, men jeg tror du ønsker å lære...
Å koke spaghetti perfekt, ikke sant?
Nei, ikke helt.
Ok. Jeg sier det først.
Jeg kommer her fordi, jeg netopp har flyttet til San Francisco.
Fordi jeg ønsker, å få nye venner.
Og hvis jeg er heldig, møter jeg mannen, jeg drømmer om.
- Her, neste smak. - Ok.
Hvorfor flyttet du til San Francisco?
Fordi jeg dumpet av en, i Pittsburgh.
Jeg er lei for det.
Ikke helt på kirkegården, men ganske nært.
Nedbetaling på brudekjolen, bryllupsreise reservert. Den slags ting.
Jeg mener, det er okei.
Jeg har kommet over det, nesten.
Egentlig ikke, faktisk.
Hva smakte det?
Jeg vet ikke.
Jeg mener det virkelig. Jeg vet ikke.
- Vil du prøve igjen? - Ja, okei.
Ok.
- Klar?
Ok.
- Er det en bønne? - Ja.
- Virkelig? - Ja.
Hvilken farge?
Det er...
Det smaker som sorte bønner.
- Har jeg rett? - Ja.
Hvordan går det? Ikke vær sjenert.
- Værsegod. - Nå, ja...
Akuratt som deg, det har skjedd en stor forandring i livet mitt...
Jeg vil bare revurdere tingene, og priortere bedre.
Hva var forandringen?
Skilsmisse eller...?
Åh, nei, nei, ikke noe slikt.
En jobb, som jeg skal legge bak meg.
Det gjorde livet vanskelig for meg.
Helt sikkert, en nøtt.
Skal du ikke fortelle meg, hva jobben var fornoe?
Gjør det noe, hvis jeg ikke sier det?
Jeg er ikke kriminel eller noe slikt.
- Ok. Lukk opp munnen. - Ok.
- Pepper. - Ja.
- Var det ikke morsomt? - Jo, veldig morsomt.
Jeg ble bare så sulten.
Ja, jeg også.
Skal vi gå ut og spise noe?
Ja. Det er faktisk et sted i nærheten som alle snakker om.
Et sted i nærheten? Tuller du med meg? Vi er nesten eksperter selv.
- Skal vi kjøre? - Ja, okei.
Har du bodd i San Fancisco lenge?
Jeg er født og oppvokst her.
Bare la det være. Jeg fikser det. Bare sett deg ned.
Nei, jeg din partner.¨ Jeg er nødt til å...
- Vi skal gjøre det sammen. - Ok.
Du store kineser! Er dette her...?
- Det er deg? Som barn? - Ja, det er meg og min bror, Billy.
Du fikk det gode utseendet.
Han fikk alt annet.
Er dette barna hans?
Ja. Mine nieser.
Hvem er det?
Er det en av dine foreldre?
Nei, det er Charles Dickens.
- Åh. - Jeg er fan. Stor fan.
Du vet, folk snakker og snakker om Shakespeare...
Jeg mener, at han også er god, men Dickens...
Nei, nei, jeg forstår det. Jeg har det.
Det er litt tricky.
Jei. Det er Billy.
Jeg vil bare si, at jeg endelig fikk tak i vår greske venn.
Jeg sa til ham, at han skal holde kjeft. Ok?
Bare slapp av. Det bør ikke være flere freaks...
Som banker på døren din, for å spørre om du kan lese dem.
Men jeg må si, denne fyren...
Han lagde et stort nummer av det du sa. Hvor genial du er...
Og at det er mange svindlere der ute, men at du hadde en gave.
Jeg beklager.
- Hvilken gave? Ingenting. Det skal du ikke tenke på.
Nei, jeg mener det. Jeg er interessert.
Nå, men den jobber jeg hadde før. Jeg var klarsynt.
Jeg vet det, men...
- Hva? - Det er sant.
Jeg hadde en sykdom, som barn.
Jeg hadde en infeksjon, den gikk over i feber.
Som ble til betennelse, i hjernen og ryggmarg.
Det kaldes encephalomyelitis.
De var nødt til å opere meg, i nakken, rett her.
Det var en komplisert operasjon. Det tok åtte timer. Jeg overlevde, kun med nød og neppe.
Teknisk sett, så døde jeg flere ganger.
Men de fikk liv i meg igjen, hver gang.
Nå, men de helbredet sykdommen.
Men de er nødt til å ha rotet opp i et eller annet.
Kort tid etter, begynte jeg å få migrene.
Og mareritt.
Og så startet de her visjonene.
Og en dag, satt jeg med en venn og fikk en visjon om en kvinne...
Den var krystallklar.
Jeg beskrev henne, for ham.
Det var en nøyaktig beskrivelse av hans mor. Jeg hadde aldri mødt henne.
Hun døde, i den forrige uken.
Du ler ikke enda.
Nei, jeg gjør ikke.
Jeg antok, at det var en tilfeldighet.
Men som tiden gikk, begynte jeg å få flere visjoner...
Så legene tok mange tester.
De fortalte foreldrene min, at jeg hadde utviklet, noe som heter passiv schizofreni.
De ga meg masse piller, og det stoppet visjonene,
Men det stanset også alt annet.
Så jeg måtte velge.
Jeg skulle ente leve mitt liv, med disse hallusinasjonene,
Som jeg på ingen måte, kan skru av,
Eller om jeg skulle legge meg for å då.
Åhh, herregud.
Se, nå har jeg sakt hva jeg jobbet med.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Disse er nok klare til å gå inn.
George?
Er det okei, hvis jeg sier nei?
Du vet ikke, hva jeg vil spørre om.
Jo, jeg gjør. Du vil spørre om jeg kan lese deg.
Melanie, jeg kjenner deg knapt nok.
Men jeg liker deg virkelig.
Veldig mye.
Kan vi på noen måte bare late som om vi går tilbake i tid.
Og bare glemmer alt om at telefonen ringte og min brors beskjed.
Og at vi aldri hadde denne samtalen? - Hvorfor?
Hvis vi fortsetter i det sporet,
Kan vi ikke få et normalt forhold til hverandre.
Det er umulig.
Tro meg. Jeg har prøvd det før.
Jeg mener, noen ganger.
Å vite alt, om noen.
Det kan være rart, men i virkeligheten,
Er det kanskje bedre, at man ikke vet det.
Jeg lytter.
Men du må forstå, at jeg er nyskjerrig.
Nei, selvfølgelig. Jeg mener...
Vær så snill?
Ok.
Her, ta plass.
Ok.
Jeg tar dine hender for å få en forbindelse,
Så slipper jeg dem, og stiller deg et par spørsmål.
Ok.
Gi meg hendene dine.
Ok.
Det er en kvinne. Hun er høy.
Tynn. Hun har brunt hår.
Vet du, hvem jeg snakker om?
Er det moren din?
Ja.
Jeg føler, en smerte i brystet.
Hun døde av hjerteanfall.
Jeg er lei for det.
Ok. Er du klar til å spise?
Er det ikke noe annet?
- Nei, det er ikke noe annet. - Nei, nei. Jeg vet at det er noe.
Som du ikke vil si.
Hva er galt? Tror du ikke, at jeg klarer det?
Ok.
Da du rørte meg før, var det en...
Det var en mann.
Mørkt hår.
Min far.
Han døde, for ikke så lenge siden?
- Sist år.
Han sa alltid...
Hva?
At han er meget lei for det.
For hva?
For det han gjorde mot deg, for lenge siden.
Og han håper at, du kan tilgi ham.
Jeg er lei for det.
Unnskyld.
Fordi jeg presset deg.
Kanskje, vi ikke skulle ha gjort det.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Kanskje,
Burde jeg gå.
Hvis vi later som om,
At dette aldri skjedde.
Går det alikvell.
Det er jeg sikker på.
Bra.
Vi har stadig en konkurranse vi skal vinne. Ikke sant?
Klart.
Jeg skulle ha lyttet til deg.
Det er ting, man ikke skal vite, og alt det der.
Vi ses i neste uke.
Ja. Helt sikkert.
Så er vi her,
- Hei. - Hei. Marcus!
Hei. Jeg er Angela. Dette er Dennis.
Er du okei, kompis?
Jeg kaller kam Dennis the Menace.
Nå skal jeg vise deg kjøkkenet.
Bare gå videre.
Her spiser vi frokost.
Hva liker du til frokost?
Vi spiser grøt her i huset. Liker du havregrøt?
Eller cornflakes?
Dette er ditt rom.
Våres siste gutt, Ricky, flyttet ut for en måned siden.
Han har akkuratt fylt 18. Har fått sin første jobb, som sikkerhetsvakt.
Men det er ditt nå.
Er det mulig, å få en ekstra seng?
Et øyeblikk, Marcus.
Vi får bruk for en seng til.
Den ovenpå? Skal vi hente den?
- Er du okei? - Ja.
Godnatt, Jase.
Hvem er enige? A og D. "Rowan er et gammelt romersk ord, for asketre."
" Et asketre blir over 100 år."
Er det noen, som mener noe annet?
Marcus, gidder du å ta hatten av?
Takk.
La oss nå gå videre, til nummer seks.
På neste side.
Vi ser på "Wings of Courage".
- Takk, fordi dere kom. - Selv takk.
Vi snakker sammen, når papirene er underskrevet.
- Ja. - La oss få det på plass, hurtigst mulig.
Takk.
Ok, Marcus? Vi sees snart, kompis.
Oppfør deg pent.
Det er frokost, Marcus. Kommer du?
Guds engler vil komme.
Og de vil finne deg, uansett hvor du gjemmer deg.
Selv, hvis du gjemmer deg, som en rik mann, i sitt slott...
Så vil Guds engler finne deg.
Hei.
Noen av oss, er nok for skremte til å spørre:
"Hva skjer med oss, når vi dør?"
Men hvis du tror på Gud, har du intet å frykte.
Goddag. Mitt navn er Marie Lelay. Jeg har en avtale med Dr. Rousseau.
Nå skal jeg hente henne.
Unnskyld. Jeg forstår ikke...
Hva ville vi ikke gi, for å vite hvor hun er nå?
Men ud ifra, hva du skrev i brevet ditt, kjenner du kanskje allerede svaret.
- Claudia Rousseau. - Marie Lelay.
- Jeg er glad for å møte deg. - I like måte.
Jeg har virkelig bruk for å snakke om den visjonen, jeg hadde.
- Selvfølgelig, fortsett.
Det var en meget fredelig samtale.
Alting var stille. Mørke overalt.
Et lys som fanget øyene mine.
Og jeg hørte lyden av en vind.
En følelse av vektløshet?
Ja.
Et 360 graders syn?
Ingen fornemelse av lineær tid, eller bevegelser?
Ja.
Men altvitende og altfølende?
Nøyaktig.
- Vil du ha en kopp te? - Ja takk.
Som vitenskapsmann og ateist,
Trodde jeg ikke på slike ting.
Slett ikke. Liv etter døden, og nær-døden opplevelser.
Jeg trodde at folk så et klart lys...
Eden-lignende hager også videre...
Fordi, at det var deres tro, at de skulle se det.
Men etter 25 år i et hospice.
Hvor jeg har arbeidet med mennesker, hvorav mange ble erklært for døde,
Men mirakuløst har overlevd.
Historiene om hva de rent faktisk opplevde, var så slående like...
Det kunne ikke være tilfeldigheter.
Legg til de omstendighetene, at når de hadde disse opplevelsene.
Var de nesten alle bevistløse.
En tilstand, hvor mine kritikere er enige om, at hjeneren ikke kan nye bilder.
Så du tror, at jeg virkelig opplevde noe?
Ja.
Jeg tror, at du har opplevd døden.
Det er her.
Men jeg er redd for, at reisen din ikke blir lett.
Det er hardt å stå alene.
Folk blir irrasjonelle, når det gjelder dette emnet. Noen blir direkte fiendtlige.
Men bevisene er ugjennomtrengelige.
Jeg prøvde.
Kanskje kunne en som deg,
I din posisjon, og med din innflytelse, endre det.
Jeg håper du kan.
Takk.
Lykke til.
Jeg sender det tilbake, når jeg er ferdig.
God kveld.
Etter en felles erklæring, fra Vivendi og VFM...
Annonserer høyere kvartals overskudd, enn forventet.
Spekulerer vi på om Frankrikes økonomiske avmating, kanskje er forbi.
Jeg vil gjerne se deg ovenpå.
Geroge, sett deg ned.
Du er sikkert klar over, at det har vært mye snakk om nedskjæringer.
Ja, jeg har hørt det.
Det lyder som om, jakkesettene, er blitt enige med fagforeningen...
Om en ordning med frivilig avgang.
Frivilig avgang?
Hvis du spør meg, er avtalen riktig god.
Du får seks måneders lønn, og helseforsikring i to år.
Hva har dette å gjøre, med meg?
Det er er en forpult skandale! Du har arbeidet der i tre år.
Du stiller hver dag, er aldri syk.
- Han sa, at det ikke var noe personlig.
Han forsøker å beskytte de, som har kone og barn.
- Du burde hyre en advokat. - Jeg har ikke råd til en advokat.
Hvis du har bruk for hjelp, til å skaffe en annen jobb, så kan jeg hjelpe deg.
Jeg ringer til de, jeg kjenner. Men du vet, hva jeg synst du skal gjøre?
Ja, jeg gjør det.
Hjemmesiden kjører stadig. Jeg venter på deg.
Det blir annerledes denne gangen, George.
Vi kan styre det. På en måte, blir det annerledes.
Vi tar kun to klienter om dagen. Maks tre.
Holder telefonnummeret ditt hemlig. Vi snakker ikke i media.
Vi lærte en lekse, sist gang?
Bare tenkt over det?
Er du okei, George? - Ja.
Du ser litt kvestet ut.
Jeg er din partner, idag.
Du og jeg kan vinne idag. Ok?
- Hvorfirk ikke? - Ja.
Fett.
Pass på fingrene dine der.
- Hallo? - Claire?
Jeg synst du skal komme over.
Ja, selvfølgelig, Dennis. Jeg kommer med det samme.
- Hvor mye er det der? - To hundre pund.
Vi ringte til skolen. Han dukket ikke opp.
Hva skjer nå?
Vi vil ikke tilkalle politiet.
Nei, det er siste utvei.
La oss få vite, hvis han kommer tilbake.
Dere hører i fra oss.
Jeg følger dere ut.
Jeg er redd for at Mr. Hewitt, er travelt opptatt.
Du kan tidligst få en tid, om seks unger.
Fru Joyce, er våres mest erfarne medarbeider.
Hun har en offentlig forelesning i kveld, hvis du er interessert.
I auditoriet.
Jeg kan prøve. Takk.
Kan jeg hjelpe deg?
Nei, takk.
Jeg har en sterk følelse, i denne siden av lokalet.
En person, som starter med en "J."
Betyr bokstaven "J," noe, for noen?
Noen?
Ikke være sjenert.
Fortell oss navnet ditt, takk.
Marcus.
Kom Marcus.
Kom opp her, slik at jeg kan se deg.
God gutt.
Du er en god gutt, Marcus. Jeg har ikke tenkt å såre deg.
Det var bra.
Marcus, har du mistet noen nå nylig?
Var det noen, som var tett på deg?
Han forteller meg navnet hans. Det er Joe, eller Jack.
- Jason. - Jason.
Han var meget tett på deg? Var han en del av familien din?
Er det faren din?
Nå, far sier at du ikke skal være lei for det.
Og at du skal passe på mor, for ham.
Vil du gjøre det for ham?
Gi Marcus en hylest, Mine damer og herrer.
Deilig gutt.
Når jeg går i transe,
Vil ånden min snakke til deg, gjennom meg.
Hvem kaller meg inn, i fra den åndelige verden?
Si ditt navn.
- Marcus. - Marcus.
Velkommer, Marcus. Mitt navn er Yoshi.
Jeg justerer på mikrofonene.
Hadde du fysikk på skolen?
Da vet du at, alt vibrerer med forskjellige hastigheter.
Men den åndelige verdenen, operer på et langt høyere nivå.
Så vi kan ikke hørre dem, med våres normale hørsel.
Men hvis vi bruker en retningsbestemt,
Supercardioid kondensator mikrofon.
Som denne skjønnheten.
Ok. Jeg tror at vi er klar.
Og...
Jason? Er du der?
Din bror, Marcus er her. Har du en beskjed til ham?
Det var de gamle grekerene, som først oppdaget det.
"Psychomanteum," kalte de det.
Den reflekterende overflaten, er døren til det hinsides.
I dag kaller vi det "speil-porten".
Du er ikke i stand til å snakke med ham, men du kan se ham.
Hvis du virkelig ønsker det.
Kan du se ham?
Nei.
Hei. Det er Claire.
Vi har ikke funnet ham. Jeg ringer til politiet.
- Det hjelper nok ikke. - Jeg bryr meg ikke, hva...
Hold linjen. Han er tilbake. Jeg ringer deg opp igjen.
Unnskyld.
La ham være.
Unnskyld, men vi er litt forsinket.
Kom inn.
Vi er alle leie for, det som skjedde.
Sitt ned.
Marie, for å være ærlig. Jeg er en smule forvirret.
Jeg trodde, at vi bestilte en bok om Francois Mitterand.
I stedet gir du oss de tre første kapitlene av,
"HEREAFTER"
"A Conspiracy Of Silence".
Jeg er klar over, at det er ikke hva du hadde forventet.
Du har alltid sagt, at det ikke var nok overraskelser i utgivelsene.
Det her, er helt sikkert en overraskelse!
Jeg vet ikke, hvor jeg skal begynne.
Du finner den ikke interessant?
Selvfølgelig. Du har alltid hatt en nese, for gode historier.
Men vi utgir politiske bøker.
Det er våres politikk!
Denne form for materiale er fasinerende, men kun for et spesielt marked.
Denne morgenen, gikk det av seks bomber i hjertet av London,
Tilsynelatende kordinert, da bombene eksploderte mitt i rushtiden.
Hvorfor er du imot dette?
Hvorfor er du redd for det?
Dette er ekte!
Dette er vitenskapelig dokumentasjon.
Fra kjente forskere, som er tvunget til å arbeide i hemmelighet.
En Nobel prisvinner, jaktet av en religøs lobby. Det er en god historie!
Det er bedre, enn en uærlig gammel poltiker.
Men en bok som denne, skal skrives på engelsk.
Til det Amerikanske markedet.
Dette for meg, Michel.
Jeg så det, med mine egne øyne.
Hvor vi alle skal.
Hva vi opplever.
Hver og en av oss.
Interesserer det ikke deg?
Hør her. Vi har bestilt en bok, om Francois Mitterrand.
Enten begynner du å skrive på den,
Ellers, vil jeg ha penge mine tilbake. Det er alt, jeg har å si.
Det var så ydmykende.
De så på meg, som om jeg hadde blitt gal.
For seks måneder siden, ba de meg om å skrive hva som helst.
Noe om den store Marie Lelay.
Du må heller gi meg jobben min tilbake. Jeg har fått nok, av å bli ydmyket.
De har tatt plakatene mine ned.
Hvorfor har du ikke fortalt meg det?
Hva med boken din?
Jeg skriver den på fritiden. Jeg har problemer nok, som det er.
Hva er galt?
Marie...
Å få jobben din tilbake...
Er ikke så lett, som du tror.
Hvorfor?
Det var en midlertidig pause. Og på råd ifra deg.
Jeg vet det, men..
Vi hadde ikke forutsatt dette.
Du vil snakke i det offentlige, om disse opplevelsene.
- Du vil miste din troverdighet. - Men jeg har lyst til å skrive den boken!
Det var din idé!
Det var min idé, at du skulle skrive om Mitterrand.
Så, hva sier du?
Bruk litt lengre tid.
Gjør boken ferdig, Få den ut av system, og kom deretter tilbake.
Det er en jente som har fått plassen min?
Jeg har sett henne et par ganger. Hun er god.
Ja hun er det. Men ikke så god, som deg.
Du ligger med henne?
Hvordan kan du si noe slikt?
Du har alltid sagt, at jeg skal stille deg vanskelige spørsmål.
Det er morsomt.
Hvem skulle ha trodd det?
For et par måneder siden var jeg berømt.
Rik.
En suksesshistorie.
Jeg var lykkelig.
På grunn av jobben min.
Av deg.
Alt dette skjedde fordi, du ikke kjøpte gaver til barna dine.
På grunn av hva?
Hva snakker du om? Jeg forstår deg ikke.
Glem det. Det gjør ikke noe.
Det er Michel.
Hør her...
Jeg er lei for det som skjedde, på møtet tidligere idag.
Denne boken er tydeligvis veldig viktig for deg.
Jeg tror, at alle var en smule på kanten, på grunn av det som skjedde i London.
Men jeg tok noen telefoner. Det er to forlag som kanskje er interesserte.
En amerikansk og en engelsk.
- Har du en kulepenn? - Et øyeblikk.
Jeg lytter.
Her inne, kan vi ha gruppemøtene.
Gruppemøter?
Ja, hvor du kan lese flere mennsker på en gang.
Opp til 20 personer. Det er opp til deg. Prisene blir lavere, på den måten.
Dette blir ditt personlige kontor.
Og rett ved siden av, ligger mitt kontor.
Jeg sørger for alt herfra.
Du skal ikke bekymre deg om noe.
Jeg forstår ikke. Hva med dine andre virksomheter?
De er borte.
Når denne tingen blir stor, glemmer vi det.
La oss får deg hjem. Du trenger å hvile. Du har en stor dag i morgen.
Du har allerede tre avtaler.
- Ok? - Ja.
- Er du Billy Lonegan? - Ja.
Din bror, ba meg gi deg dette, da han gikk.
Gikk? Hvor gikk han?
Det vet jeg ikke.
Kjære Billy...
Jeg er lei for det.
Jeg tror aldri, at jeg vil være i stand til å overbevise deg om,
At det jeg har, ikke er en gave, men en forbannelse.
Jeg vet, at du mener det er min plikt, å hjelpe andre.
Men den personen, som har mest bruk for hjelp, er meg selv.
Så jeg har besluttet å ta en time-out.
Jeg vet ikke hva framtiden bringer, eller når jeg kommer tilbake.
Så du trenger ikke å vente.
Hils Jenni og barnene,. Din lillebror, George.
Dere vet hvor få det er, som kommer ut av stoffmisbruks saker som denne.
- Ja. - Ja. Ikke mange.
Så, hva er den beste løsningen? Klarer dere det, litt lengre?
Ja. Men ikke alt for lenge.
Vi er ved å gå tom for idéer, og det setter sitt preg.
Vi tar ham med, for å hilse på våres tidligere fosterbarn, Ricky.
Et barn snakker kanskje bedre, til et annet? Hvem vet?
- Marie Lelay? - Ja?
Du snakker med Richard Aronson, Aquarius Books, Sante Fe, New Mexico.
Unnskyld?
For et par måneder siden, sendte du boken din til oss.
Jeg ringer for å si, at vi likte den veldig godt.
Vi beklager, at det har tatt så langt tid, men vi elsker den og vil gjerne utgi den.
- Virkelig? - Faktisk vil vi gjerne trykke den,
Til bokmessen i London, denne høsten.
- Du bor i Paris? - Ja.
Så da vil det ikke være vanskelig for deg, å komme til London?
Nei, nei, slett ikke.
Det ville ha vært en god anledning, for å lage litt reklame.
Kanskje en forelesning. Det er en utrolig historie.
Takk.
Så er vi her.
48 Doughty Street.
Charles Dickens hjem, i London.
Hvor han bodde med sin kon Catherine, og barne deres.
Er det noen som vet, hvor mange barn han hadde?
Nå er vi, i entreen.
- Dette var sånn det så ut... - Ti.
Når han kom hjem.
Alt er blitt bevart, nøyaktig slik som det var.
Bare følg meg opp trappen. Vi starter i den øverste etasjen.
Nå er vi inne på Dickens kontor.
Og rett foran dere her, kan dere se en original kopi av A Christmas Carol...
Nok en av Dickens mest berømte bøker.
Og over her, er en ting, som jeg forventer at de fleste av dere, er kommet for å se.
Dickens skrivebord, hvor han skrev de fleste av sine bøker.
På denne veggen har vi flere illustrasjoner "The Mystery of Edwin Drood"...
Romanen som Dickens skrev på, da han døde.
Og på veggen her, et maleri, som er elsket av fansen hans.
Det viser forfatteren, som sover ved skrivebordet sitt...
Mens figurer fra hans romaner, svever i luften rundt ham.
Kjenner noen navnet på maleriet?
Dickens Dream.
Det hetter Dickens Dream.
Denne vei, takk.
Vi møtes utenfor byggningen.
Er det noen, som har spørsmål?
Hvilken dato er det idag?
- Fjortende. - Det er den 14...
Jeg tror, du kan like Ricky.
Han var rundt på din alder, da han flyttet inn hos oss og like sjenert.
Nå er han en voksen mann. Med egen jobb, og egen leilighet.
- Han er her et sted. - Han sa, at han skulle møte oss ved inngangen.
Hvor er han?
- Hvor er han? - Hei. Se her...
Gud, jeg kjenner deg nesten ikke igjen.
- Nå arresterer du oss ikke? - Nei. Ikke hvis du oppfører deg pent.
Marcus, det er Ricky.
Er du okei, kompis?
Skal vi ta en kopp kaffe først?
- Ja, det er en veldig god idé. - Ja, en god idé.
Det er et fantastisk sted, synst du ikke?
Kan jeg ta meg en kikk rundt?
Ja. Men vi møtes her om en time, okei?
Han har vært nesten et år, hos oss. Han snakker nok ikke til oss.
Det gjorde ikke jeg heller.
Han er annerledes. Han er ikke som deg.
- La oss få oss litt kaffe? - Ja.
Takk.
Hvis noen av dere ønsker å kjøpe en CD, står jeg til deres disposisjon.
- Takk. - Takk.
- Hei. - Hei. George.
- George. - Ja. George Lonegan.
Til George.
Jeg er.. Dette er en ære, Mr. Jacobi.
Jeg er virkelig en stor fan. Du har ingen anelse.
Takk. Du er langt fra hjemme.
- Ja. - Ja.
- Har du likt det? - Veldig, ja.
- Vær så god. - Tusen takk.
- Lykke til. - Takk.
Jeg følte meg bundet, til en annen verden.
Et sted, med fulkommen fred og ro.
Om det jeg så, var et ekte glimt av døden,
Eller bare fantasi. Det vil jeg sannsynligivs aldri vite.
Jeg avslutter min reise, med like mange spørsmål, som jeg startet med.
Jeg hadde aldri forestilt meg, å bli utsatt,
For den slags fordommer og trangsynhet.
Vi har naturligvis, enda en lang vei å gå,
Før vi vil være i stand til, å håndtere døden og hva som følger etter.
På en måte.
Hvis dere vil kjøpe boken min, så kan jeg signere den.
Dere er velkomne. Takk.
- Hei. Hva er navnet ditt? - Hei.
- Maria. - Maria.
- Takk, Maria. - Tusen takk.
- Michael. - Michael. Ok.
Takk.
Honora.
- Takk. - Takk.
- Mitt navn er George. - George.
- Penny - Unnskyld?
- Penny. - Penny.
Et øyeblikk. Jeg kjenner deg.
Unnskyld?
Du er den synske.
Nei, du forveksler med en annen.
Nei. du er George Lonegan.
- Jeg vet ikke engang, hvem han er. - Du er George Lonegan.
Jeg trenger å snakke med deg.
Nei, du forveksler meg, med en annen.
Vær så snill, jeg må snakke med deg. Du er synsk.
Jeg er ikke den, du tror jeg er.
Jeg så deg på internett.
Hva? Hva er det? Hva vil du?
Hvis du vil leses, så har jeg nyheter til deg. Jeg gjør det ikke lengre.
La meg være.
Når jeg ser tilbake på det, var det sinnsykt.
Roret var ubrukelig, jeg hadde mistet mulighetene til å styre.
Jeg var hjelpesløs, midt i et stort hav.
Havet var morderisk. Det hadde vist seg fra sin beste side.
Men var nå blitt et morderisk monster, som prøvde å drepe meg.
Har dere sett en fransk dame, som var her for et par minutter siden?
Hun er borte. Hun har dratt.
Du innser at du er i fare...
Og hvordan, hvordan tingene kunne ende. Jeg brukt annenhvert...
- Hei, kan jeg hjelpe deg? - Jeg leter etter en.
Kom ut herfra.
Den går inn! Det er mål!
Andy Fisher!
Ok.
Vi må heller få deg innenfor.
Kom igjen.
- Hva er navnet ditt? - Marcus.
Ok. Et par forhåndsregler, før vi setter igang.
Jeg er lei for det, med damen.
Hvilken dame?
Damen på bokmessen.
Jeg kunne se, at du likte henne.
Nei, jeg gjorde ikke.
Jo, du gjorde. Jeg er lei for, at jeg jaget deg bort.
Jeg aner ikke, hva du snakker om. Sitt ned.
Ok.
La oss gjøre det.
Ok. Jeg tar hendene dine.
Også slipper jeg.
Ta det rolig, jeg går ikke inn i trance, eller noe slikt.
Jeg tar fatt i dem, for å få en forbindelse, også gir jeg slipp. Ok?
Jeg vil ha deg til å svare ja eller nei, på alt jeg spør deg om.
- Forstår du? - Ja.
Ok.
Kom med dem.
Ok.
Ok, en person tett på deg, har gått bort?
Ja.
En mann?
Ja.
Han var ung, da han døde.
Ja.
Er denne personen, broren din?
Storebror.
Men ikke mye større, sier han.
Kun med et par minutter.
Jeg er lei for det.
Jeg skal konsentrere meg. Denne gutten sier mye.
Han snakker fort.
Jeg fikk en underlig latter.
Ok. Han sier...
Det er mye, han ønsker å fortelle deg.
Du vil ikke tro, hvordan det er.
Hvordan, man kan være alt.
På en gang.
Og vektløsheten.
Han sier, den er virkelig kul.
Nå ler han.
Han har en morsom latter.
Ok.
Han sier, at du alltid har sett opp til ham.
Og har regnet med, at han har gjort beslutningene,
Og hvordan du kanskje har brukt det, som en unnskyldning.
Er det sant?
Ok. Han sier at, det kan han ikke gjøre lengre.
Nå er du på egen hånd
Ok, her etter nå. Han sier noe om en hatt.
En caps?
En caps. Ok.
Han sier, at du skal ta den av.
Han sier, at du ikke skal gå med den mer.
Fordi det var hans.
Og at det var derfor, han slo den av hodet ditt, den dagen.
I undergrunnen. Vet du, hva han snakker om?
Ok.
Han sier også, at det var bra, at han gjorde det.
Og det var siste gang, han passet på deg.
Jeg er lei for. Jeg, ehh...
Jeg er lei for det, jeg mister ham nå. Han vil avsted. Han ønsker å dra avsted.
Nei, Jase.
Du må ikke gå.
Du må ikke forlate meg.
Jeg ønsker ikke, å være her uten deg.
Vær så snill, Jase. Bli her. Jeg savner deg.
Ok, han kom tilbake. Han sier....
At du ikke skal være redd, for å være på din egen hånd.
Du er ikke alene.
Han er deg. Og du er ham.
En celle.
En person.
Alltid.
Jeg savner deg.
Vær så snill, Jase. Kom tilbake.
Jeg savner deg så mye.
Han tar avsted nå. Jeg er lei for det.
Hvor går han?
Det vet jeg ikke.
Men du har gjort så mange, av disse her lesninger.
Jeg vet det fortsatt ikke.
Unnskyld.
Vi må heller får deg hjem.
- Hallo? - Maj Fair.
Hva?
Det er hotellet, hvor hun bor. Den damen, du liker.
Hva snakker du om?
Jeg ringte til utgiveren, og sa at jeg hørte henne snakke.
Sa at jeg ville levere et brev til henne, om hvor interessant det var.
Men det er navnet.
Maj Fair.
Det er virkelig interessant, men hva har det å gjøre, med meg?
Hallo?
Der kan man se.
Jeg må være sinnsyk.
God morgen, sir.
Ok.
- Her er nøklene dine. Nytt oppholdet- - Tusen takk.
Hei. Jeg leter etter en gjest. Marie Lelay?
Ok.
Det er ingen, som svarer på rommet, sir.
Vil du legge igjen en beskjed?
Nei.
Jo. Det vil jeg faktisk. Har du en kulepenn og papir?
Ja.
- Kulepenn, papir. - Takk.
Vær så god.
Takk.
Dette er det.
Marcus? Lykke til.
Kom her.
Jeg savner deg så mye.
Åh, Marcus.
Jeg har savnet deg.
Marie?
- Hei. - Hei.
Resync: Xenzai[NEF] Teskt av?/fra: Nedlasting.net